![](https://zabavniportal.pravda-istina.org/wp-content/uploads/2023/05/Legendarni-izgubljeni-gradovI-koji-nikada-nisu-pronadeni.jpeg)
PLEJER
Getting your Trinity Audio player ready...
|
Priča o Atlantidi jedna je od najpoznatijih priča o izgubljenom gradu, za koju se kaže da ju je more progutalo i zauvijek se izgubila…
Ipak, priča o Atlantidi nije jedinstvena, jer druge kulture imaju slične legende o kopnenim masama i gradovima koji su nestali pod valovima, izgubljeni pod pustinjskim pijeskom ili zakopani ispod stoljeća vegetacije. Od drevne domovine Asteka, do gradova zlata i bogatstva u džungli, predstavljamo vam pet legendarnih izgubljenih gradova koji nikada nisu pronađeni.
Percy Fawcett i izgubljeni grad Z
![](https://i0.wp.com/zona-zanimljivosti.com/wp-content/uploads/2021/09/Percy-Fawcett_0.jpg?resize=610%2C340&ssl=1)
Otkad su Europljani prvi put stigli u Novi svijet, postoje priče o legendarnom zlatnom gradu u džungli. Španjolski konkvistador Francisco de Orellana prvi je krenuo duž Rio Negroa u potragu za ovim čuvenim gradom. Godine 1925., istraživač Percy Fawcett uputio se u džungle Brazila kako bi pronašao tajanstveni izgubljeni grad koji je nazvao “Z”. On i njegov tim nestali bi bez traga i priča bi se pokazala kao jedna od najvećih vijesti njegova doba. Unatoč nebrojenim spasilačkim misijama, nikada nisu pronađeni.
Godine 1906. britanska organizacija koja sponzorira znanstvene ekspedicije, angažirala je Fawcetta da ispita dio granice između Brazila i Bolivije. Proveo je 18 mjeseci na području Mato Grosso i tijekom njegovih raznih ekspedicija Fawcett je postao opsjednut idejom o izgubljenim civilizacijama na ovom području. Godine 1920. Fawcett je u Nacionalnoj knjižnici Rio De Janeira naišao na dokument pod nazivom Manuscript 512. Napisao ga je jedan portugalski istraživač 1753. godine, koji je tvrdio da je pronašao grad ograđen zidinama duboko u regiji Mato Grosso amazonske prašume. Rukopis je opisivao izgubljeni, zlatomi srebrom obložen grad s visokim kamenim lukovima, širokim ulicama koje vode prema jezeru na kojem je istraživač vidio dva bijela Indijanaca u kanuu. Fawcett je ovo nazvao izgubljenim gradom Z.
Dok Fawcettov izgubljeni grad Z nikada nije pronađen, brojni drevni gradovi i ostaci vjerskih mjesta posljednjih su godina otkriveni u džunglama Gvatemale, Brazila, Bolivije i Hondurasa. Pojavom nove tehnologije moguće je da će se jednog dana pronaći drevni grad koji je potaknuo legende o izgubljenom gradu Z.
Izgubljeni grad Aztlan – legendarna pradomovina Asteka
![](https://i0.wp.com/zona-zanimljivosti.com/wp-content/uploads/2021/09/Legendary-Homeland-of-the-Aztecs_0.jpg?resize=610%2C432&ssl=1)
Narod Asteka stvorio je jedno od najmoćnijih carstava drevne Amerike. Iako se mnogo zna o njihovom carstvu koje se nalazi na mjestu današnjeg Mexico Cityja, manje se zna o samom početku njihove kulture. Mnogi smatraju nestali otok Aztlan drevnom domovinom gdje su se Asteci počeli stvarati kao civilizacija prije svoje migracije u Meksičku dolinu. Neki vjeruju da je to mitska zemlja, slična Atlantidi ili Camelotu, koja će živjeti kroz legendu, ali se nikada neće naći u fizičkom postojanju. Drugi vjeruju da je to pravo, fizičko mjesto koje će jednog dana biti otkriveno. Pretraživanja zemlje Aztlan protezala su se od zapadnog Meksika, sve do pustinja Utah, u nadi da će pronaći legendarni otok. Međutim, ta su pretraživanja bila bez uspjeha, jer mjesto i postojanje Aztlana ostaju misterij.
Formiranje civilizacije u Aztlanu potječe iz legende. Prema legendi je nekoć živjelo sedam plemena – “mjesto sedam pećina”. Ta su plemena predstavljala sedam skupina Nahua: Acolhua, Chalca, Mexica, Tepaneca, Tlahuica, Tlaxcalan i Xochimilca (različiti izvori daju varijacije u nazivima sedam skupina). Sedam grupa, srodnih jezičnih skupina, napustile su svoje špilje i nastanile se kao jedna skupina u blizini Aztlana.
Riječ Aztlan znači „zemlja na sjeveru; zemlja odakle smo mi, Asteci, došli. ” Priča se da su na kraju ljudi koji su naseljavali Aztlan postali poznati kao Asteci, koji su potom migrirali iz Aztlana u Meksičku dolinu. Astečka migracija iz Aztlana u Tenochtitlán vrlo je važan dio povijesti Asteka. Započelo je 24. svibnja 1064. godine, što je bila prva astečka godina.
Do danas nije potvrđeno stvarno postojanje otoka poznatog kao Aztlan. Mnogi su tragali za zemljom u nadi da će bolje razumjeti odakle su došli Asteci i možda bolje razumjeti drevnu meksičku povijest. Međutim, kao i drugi izgubljeni gradovi, nije jasno hoće li Aztlan ikada biti pronađen.
Izgubljena zemlja Lyonesse – Legendarni grad na dnu mora
![](https://i0.wp.com/zona-zanimljivosti.com/wp-content/uploads/2021/09/The-Lost-Land-of-Lyonesse_0.jpg?resize=610%2C351&ssl=1)
Prema legendi Lyonesse je domovina Tristana, iz legendarne priče o Tristanu i Iseultu. Mitska zemlja Lyonesse sada se naziva “izgubljena zemlja Lyonesse”, jer se vjeruje da je potonula u more. Dok se Lyonesse uglavnom spominje u legendama, postoji izvjesno uvjerenje da predstavlja vrlo stvaran grad koji je potonuo u more prije mnogo godina. S takvim legendarnim mjestom teško se može utvrditi gdje legenda završava i počinje stvarnost.
Prije nego što je potonuo, Lyonesse je bila moćna kneževina.Sadržavala je 140 sela i crkava. Prema nekim izvorima potonula 11. studenog 1099., neki pišu da ju je more progutalo deset godina prije toga, a neki pak apokalipsu smještaju u šesto stoljeće. Iako su u pitanju legende, neki smatraju kako priče opisuju stvarno mjesto koje je nekada bilo povezano s otočjem Scilly u Cornwallu. Dokazi navode da je razina mora u prošlosti bila znatno niža, pa je vrlo moguće da je područje koje je nekad bilo naselje danas ispod razine mora. Ribari u blizini otoka Scilly pričaju priče o izvlačenju dijelova zgrada i drugih građevina iz svojih ribarskih mreža. Ove priče nikada nisu potkrijepljene, a neki ih smatraju i izmišljenima.
Od legendarnih priča o Tristanu i Iseultu, i Arturove posljednje bitke s Mordredom, do priča o gradu kojeg je more progutalo, priče o Lyonesseu izazivaju širok niz misli i emocija onih koji žele saznati više o ovom legendarnom gradu, i koji vole vjerovati da su njegove legendarne priče utemeljene na vrlo stvarnom izgubljenom gradu.
Potraga za El Doradom – izgubljenim zlatnim gradom
![](https://i0.wp.com/zona-zanimljivosti.com/wp-content/uploads/2021/09/a4b4d455a8131dfc7e45b48fb6727d35.jpg?resize=640%2C359&ssl=1)
Stotinama godina lovci na blago i povjesničari tražili su El Dorado, izgubljeni zlatni grad. Ideja o gradu ispunjenom zlatom i drugim bogatstvima privlači pažnju pojedinaca iz cijelog svijeta u nadi da će otkriti najveće blago i drevno čudo. Unatoč brojnim ekspedicijama po čitavoj Latinskoj Americi, zlatni grad ostaje legenda, bez fizičkih dokaza koji bi potkrijepili njegovo postojanje.
Podrijetlo El Dorada potječe iz legendarnih priča o plemenu Muisca. Nakon dvije migracije – jedne 1270. godine prije Krista i jedne između 800. i 500. godine prije Krista, pleme Muisca zauzelo je područja Kolumbije Cundinamarca i Boyacá. Prema legendi, kako je napisano u “El Carneru” Juana Rodrigueza Freylea, Muisca je prakticirala ritual za svakog novoimenovanog kralja koji je uključivao zlatnu prašinu i drugo dragocjeno blago.
Kad je imenovan novi vođa, odvijali bi se mnogi rituali prije nego što je preuzeo svoju ulogu kralja. Tijekom jednog od ovih rituala, novog kralja doveli bi na jezero Guatavita, gdje bi ga skinuli golog i prekrili zlatnom prašinom. Bit će smješten na visoko ukrašen splav, zajedno sa svojim pratiocima, i hrpama zlata i dragog kamenja. Splav bi bio poslan do središta jezera, gdje bi kralj isprao zlatnu prašinu sa svog tijela, dok bi njegovi polaznici bacali komade zlata i dragog kamenja u jezero. Ovaj je ritual bio zamišljen kao žrtva Muiscinom bogu. Za Muiscu, “El Dorado” nije bio grad, već kralj u središtu ovog rituala, koji se također naziva “Pozlaćeni”. Dok se izraz El Dorado koristi za pojam pozlaćeni, ime je sada postalo sinonim za izgubljeni zlatni grad i svako drugo mjesto na kojem se može brzo steći bogatstvo.
Godine 1545. konkvistadori Lázaro Fonte i Hernán Perez de Quesada pokušali su isušiti jezero Guatavita. Dok su to činili, pronašli su zlato duž njegovih obala, što je potaknulo njihovu sumnju da jezero sadrži blago bogatstva. Radili su tri mjeseca, s radnicima koji su formirali lanac, ali nisu mogli isušiti jezero dovoljno da dosegnu bilo kakvo blago duboko u jezeru.
Godine 1580. Antonio de Sepúlveda pokušao je još jednom isušiti jezero. Ponovno su uz obalu pronađeni različiti komadi zlata, ali blago na dubinama jezera ostalo je skriveno. Druge pretrage provedene su na jezeru Guatavita, s procjenama da bi jezero moglo sadržavati do 300 milijuna dolara u zlatu, prošle bi bez sreće u pronalaženju blaga. Sve su potrage zaustavljene kada je kolumbijska vlada 1965. proglasila jezero zaštićenim područjem.
Ipak, potraga za El Doradom se nastavlja, čak i bez mogućnosti pretraživanja jezera Guatavita. Legende o plemenu Muisca, i njihovom ritualnom žrtvovanju blaga s vremenom su se pretvorile u današnju priču o El Doradu, izgubljenom zlatnom gradu.
Izgubljeni pustinjski gradovi Dubaija: Skrivena povijest
![](https://i0.wp.com/zona-zanimljivosti.com/wp-content/uploads/2021/09/Dubai-cultivates.jpg?resize=610%2C459&ssl=1)
Dubai njeguje ultramodernu sliku zasljepljujuće arhitekture i bogatstva bez napora. Ipak, njegove pustinje skrivaju zaboravljene gradove i skrivenu povijest koja otkriva kako su se njeni prvi stanovnici prilagodili i prevladali dramatične klimatske promjene iz prošlosti.
Julfar je najpoznatiji izgubljeni grad Arabije i dugo je izluđivao povjesničare: znali su da postoji jer se pojavljuje u mnogim pisanim izvorima, ali ga nikako nisu uspijevali naći. Još u srednjem vijeku bio je velika luka, grad iz kojeg je potekao glasoviti arapski moreplovac Ahmed ibn Majid, kao i lin Sinbada. No nakon 1000 godina blagostanja, grad je pao u zaborav. Prema opisima, znalo se samo da je negdje sjeverno od Dubaija. Ostatke nekada moćnog grada arheolozi su uspjeli pronaći tek 1960.
Najraniji ostaci datirani su u šesto stoljeće, a u to vrijeme grad je već naveliko trgovao s Indijom. Zlatno doba grada traje od 10. do 14. stoljeća, kada arapski moreplovci plove od Kine do Mediterana. No njegovo blagostanje zapelo je za oko osvajačima. U 16. stoljeću okupiraju ga Portugalci, a stoljeće kasnije Perzijanci, no oni su ga brzo izgubili i prostorom je zavladalo arapsko pleme ostavljajući Julfar da postepeno propada sve do ruševina koje su postale zaboravljene među obalnim pješčanim dinama. Danas se većina Julfara dalje skriva ispod prostranih dina sjeverno od Ras al-Khaimaha.
Zona zanimljivosti